(Nuuhkaisee.) (Ovikello.)
Kuka se nyt voi olla?
(Ovikello.) Se on mun tytär.
Mitä sä nyt...? -Tule. Mee tonne.
Täähän on ihan hullua. -No niin on.
Ja oot siellä ihan hiljaa. -Joo, juu.
No johan kesti. Häiritsenkö? -Et, et.
Leffaako kattelit? -Joo. Taisin nukahtaa.
Kanadalaiset tutkijat on kommunikoinu -
vegetatiivisen miehen kanssa!
Mies oli kertonut, ettei hänellä oo kipuja.
Ne oli mitanneet happipitoisuutta aivoissa.
Kaikki muutokset voidaan huomata.
Sen sijaan että potilasta pyydetään ajattelemaan kyllä tai ei, -
voidaan pyytää ajattelemaan oikeaa kättä tai vasenta jalkaa...
Okei. -Mä oon melko varma, että iskä on tietoinen ympäristöstään.
Olisit soittanu. -Kyllä mä soitin.
Ai niin, sori.
Et sä oo yhtään ilonen?
Toi ei välttämättä oo kommunikointia.
Miten niin? Sä toivoisit, että iskä kuolis keuhkokuumeeseen.
No en toivo! -Toivot.
Mulla on vaan toi leffa kesken ja... -Niin.
Nyt voit kattoo leffaa rauhassa, kun iskä ei vaihda kanavaa. -Niin.
Tuut sä tällä viikolla? -Enköhän.
Oliks sulla kiva päivä? -Joo.
-Nyt mennään jätskille. -Joo!
-Äiti tarjoo elämänmuutosjätskit.
-Mikä se on? -Mansikkajäätelöä.
Niilo, mitä sä tykkäät Jarkosta? -Se on kiva.
-Mustakin.
No mitä?
Kävit sitten hakeen lakanoita. -Tää on pyyhe.
Tulossa nuori nainen kovilla vatsakivuilla. Ottaako Mad Max?
Mä oon sydänkirurgi. -Mites nivustyrä?
Eikö miehen sydän niillä tienoilla sijaitse? -Sä oot ylävireessä.
Haetaanko lakanoita? -Tää on pyyhe.
Ilmari, nuori nainen kovilla vatsa- kivuilla. Menetkö vastaan? -Totta kai.
Millon nää alko? (Mies:) Ihan muutama tunti sitten.
-Eikä varotellut etukäteen? -Ei.
33-vuotias nainen, alkanut oksentaa paineella verta pari tuntia sitten.
Tippa laitettu ja ringeri 1 000 milliä, samoin HES 500 milliä.
Verenpaineet 80/40, norri-infuusio alotettu.
Hoitotahto, joka kieltää verensiirrot.
Vuotavalta vatsahaavalta vaikuttaa.
-Mitä se tarkottaa? -Ei mennä asioiden edelle.
Viedään vatsan CT:hen ja gastroskopiaan.
Odotatteko täällä? -Joo.
Voiko täältä soittaa? -Voi.
Mun täytyy järjestellä lasten asioita.
"Lopun ajan Kristuksen lapset." -Ei verensiirtoja.
Sehän vuotaa kun seula.
Mikä helvetti tää niiden jumala on? -Kyllä se tulee järkiinsä.
Puhutaan ne ympäri.
No, tilaa valmiiksi jääplasmaa ja punasoluja.
Traumapoli. Selvä.
Sieltä on tulossa toinenkin kiireellä.
27-vuotias mies, sahannut jalkaansa sirkkelillä, vuotaa runsaasti.
Puristusside, tippa ja Ringer tippuu paineella.
Verenpaine 75/50, tajuissaan mutta nukahtelee.
Holopainen! Verisuonikirurgille on ilmotettu, ortopedi on valmiudessa.
Repaleinen sirkkelihaava, reisivaltimot vuotaa holona.
Luu osin vahingoittunut, muuten on enemmän kudosongelmaa.
Saadaan tää kyllä kiinni.
Miten se on tällai osunut? -Hb 60, neljä yksikköä punasoluja.
-Onneks suurin osa verisuonista on säästyny.
Mitähän tässäkin on takana?
Hei, Hanna. Mä oon Ilmari Nortamo, sun lääkäri.
Hanna. -Sut on tutkittu ja sulla on vuotava vatsahaava.
Me ei saatu vuotoa tyrehtymään mutta saatiin se liimattua.
Vuoto kuitenkin jatkuu, -
koska sun veren hyytymistekijät on laskenu niin paljon.
Sun hemoglobiini on vaarallisen alhanen.
Siksi sulle täytyy antaa verta. -Mä en voi. Mulla on hoitotahto.
Taneli? -Sulla on elämää elettävänä.
Sulla on lapsia.
Mä olen kuullut verettömistä leikkauksista.
-Jos leikkaus tiedetään, voidaan varautua.
Me pistetään EPOa nostamaan hemoglobiinia, -
mutta ei se toimi akuuteissa tapauksissa.
Me saadaan pelastettua sut, mutta ei ilman verta.
-Mitä muuta voidaan tehdä?
-Voidaan antaa hyytymistekijöitä mutta...
-Mä en tahdo kuolla. Mä en vaan voi ottaa verta.
Vaikka mä rakastankin mun lapsia.
(Koputus.) Joo?
-Meillä kuolee nuori nainen käsiin!
-Verensiirtokielto vai? -Hoitotahto.
Eettiset ohjeet kunnioittaa potilaan tahtoa.
-Sillä on kaksi pientä lasta. -Ei tässä mitään voi. Puhukaa sille.
Pyydetään lapset tänne. Jos se asettais asioita arvojärjestykseen.
Jos se ei auta, koettakaa saada se muualle kuolemaan.
Mitä ne tulee sairaalaan, jos ne ei halua hoitoa?
Parasta olis siirtää se johonkin helvetin Terho-kotiin.
-Mitä jos teen lääkärinvalani mukaan ja annan sille verta?
-Sitten tulee sairaalalle syyte ja sairaala on pulassa ja sinä.
Jos teet jotain niin idioottimaista, -
niin et ainakaan... kerro siitä mulle mitään.
Huomenta.
Mitä tapahtu? -Sut on leikattu.
Miks?
Sulle oli sattunut onnettomuus. Nyt on kaikki hyvin.
Ei se ollut onnettomuus.
Mä en haluu mun jalkaa. -Miks ihmeessä?
Näin pienenä junassa miehen, jolla ei ollut toista jalkaa.
Siitä lähtien halusin samanlaiseks. -Olihan toi vitsi? Siis oli?
-Mä haluan, että mun jalka amputoidaan.
-Siinä on aluks kipuja... -En tarkota sitä. Mä en halua sitä.
Aha.
Mites tää oikein tapahtu? -Mä leikkasin sen.
Faijan sirkkelillä. -Mä en ihan ymmärrä.
-Mun piti leikata se irti ja haudata se, mut taju meni.
Oon kysynyt kaikilta, mut kukaan ei suostu amputoimaan. -Ihme.
Onks sua koskaan hoidettu minkään psykiatrisen sairauden takia? -Ei.
-Mut sä haluut, että sun jalka amputoidaan. -Joo.
Mä ehkä harkitsisin vielä.
Mun jalka on ollut mulle vieras niin kauan kun mä muistan.
-Tota... Hoitaja puhuu sun kanssa vielä vähän.
Max. Älä jätä mua tonne yksin. -Kyllähän sä nyt pärjäät.
Se on hullu. -Onks se aina niin yksinkertasta?
Koti, perhe, asuntolaina... Kuka mitäkin haluaa.
Ehkä tää kaveri haluaa vaan jalastaan eroon.
Max... -Sulla on potilas odottamassa.
-Eiks oo mitään mahdollisuutta, että mun jalka amputoitas, -
jos mä itse pyydän?
Kaikki olis vaikeempaa. Ja aina olis kipuja.
Mä oon satavarma tästä.
Se ei kuulu mulle. Se ei oo mua.
Suomessa amputaatio tehdään vaan lääketieteellisistä syistä.
Mitä sä teet työkses? -Myyn elektroniikkaa.
Urheiletko sä? -Proteesin kanssa voi meloa.
Sulla olis proteesi koko ikäs. -Se ois makeeta.
Katoit sä vammaisolympialaisia? Ne lentää.
Tietääkö sun vanhempas tästä sun haaveestas? -Ei.
Voitko sä puhua niitten kans?
Ei mun tartte. En mä ole hullu.
Mä haluan vaan mun jalasta eroon. Se ei kuulu muhun.
Oon koko elämäni joutunut sopeutumaan tähän.
Pyysin Bellaa auttamaan, mutta se ei pystyny.
Onks Bella sun tyttöystävä? -Joo, se lukee lakia ja on ihmisoikeusaktivisti.
Mutta ei auttanu sua? -Aluks tää oli sille šokki, mut nyt se hyväksyy tän.
Se on syvällä tatuointiskenessä.
Se sanoi, ettei sen jalka ole osa sitä.
Hullu. -Onko?
Mitä jos se ihan oikeesti kokee, että sen ois parempi olla ilman jalkaa?
Mun ois parempi olla joskus ilman päätä. -Oikeesti, Toni.
Asiat ei oo aina yksinkertasia.
Mä oon niin yksinkertanen kaveri, että musta on kivaa, -
että mun kaunis vaimoni ja mun ihana lapseni -
syö mun kanssa iltapalaa.
Musta ei tavallaan tunnu siltä, että mä haluaisin leikata käteni irti.
Mutta ei sitä koskaan tiedä. Otatko teetä? -Otan, kiitos.
Kaikenlaista...
Nukkuuks se? -Nukkuu.
Onhan toi nyt jotain.
"Onhan toi nyt jotain." Tää on klassikkoleffa.
Ja kilo karkkia. -Niin.
Elämä risaseks.
-Miten sulla voi olla noin hieno telkkari?
Keskity muhun.
-Tää leffa makso kuitenkin neljä euroa.
-Mä maksan sulle viis euroa, jos sä...
-Mmm...
Okei.
(Telkkari sammuu.)
Puhuisit sille. -Sähän se lääkäri oot.
Mulla on leikkaus. Sen aika käy vähiin.
Paljon sillä on? -Tunteja.
Pari vuorokautta.
Mitä mä sanon sille?
Sanot niin kuin asia on. Että se kuolee muuten.
Mieti sen lapsia.
Mitä jos mä en onnistu?
Sit käy huonosti.
Mä luotan suhun. Sä pystyt siihen.
Kaikki hyvin? -Joo.
Pitää joskus vähän meditoida.
Hei, Hanna. -Hei.
Missä sun perhe on?
Taneli on soittamassa mun vanhemmille.
Sulla on kaks lasta.
Miten jollekin...
...jumalalle verensiirto on tärkeempi kuin sun lapsien tulevaisuus?
Mua pelottaa.
Niin muakin pelottais, jos mä oisin sä.
Mä oon miettiny...
...että jos mä en antais lupaa, -
mutta lääkärit tekis sen silti.
Pelastais mut.
Sä voit koska vain perua sun hoitotahdon.
Mä joutuisin kadotukseen.
Mä en... tiedä siitä kadotuksesta, -
mutta voin ammatillisesti sanoa, -
että todisteita tuonpuoleisesta ei ole.
Mun mielestä kaikista tärkeimpiä on ratkasut, -
mitä me tehdään tänpuoleisessa.
Sit ne sun kaks lasta...
Ne tarvii äidin.
Mä en voi... muuttaa mun hoitotahtoa.
Mutta mä rakastan mun lapsia.
Mä kaipaan mun miestä.
Se on aina ollut mulle niin hyvä.
Mua pelottaa kuolla.
Kiitos... -
että sä olet tässä.
Kiitos.
Paineet romahti. Ad 60/40.
Meneeks albumiinia jo? -Hanat täysillä.
Okei. Trendelenburg.
Tuli albumiinilla tajuihinsa, kun kallistettiin sänky trendikseen.
Ei se pitkään auta.
Nesteytys korvaa vähän aikaa menetettyä verta, -
mutta Hb laskee koko ajan.
Ei voi ymmärtää. Kahden lapsen äiti.
Mites veren osakomponentit? -Ei onnistu.
-Onks hyytymistekijöitä jo annettu? -On.
Eikä auta? Voishan niille aina väittää jotain. -Niinku mitä?
Mä oon kerran leikkauksessa antanu yhelle uskovaiselle punasoluja.
Se ihmetteli hyvää oloaan jälkikäteen.
Sanoin, että ehkä se oli ihme, että hemoglobiini nousi 30 pinnaa.
Sitä ihmettä se toisteli muille uskovaisille.
Siellä se luki papereissa, mutta ei kukaan perään kyselly.
-Ihme oli sit parempi selitys. -Mmm.
Mä en voi enää kysyä Johanneksen mielipidettä.
Ei voida mekään kohta tolta äidiltä. Sen hemoglobiini on niin alhaalla.
Luulet sä, että se kärsii tai tajuaaks se edes, missä se on?
Puhut sä sun miehestä?
En usko.
Silti me pidetään sitä hengissä ja toinen kuolee kohta vapaaehtosesti.
Ei muuten kuole.
Taneli, voitasko me jutella vähän?
Jokke, veisit sä nää ajelulle? -Okei.
Ja näin sitä mennään. -Heippa, heippa.
Taneli, ymmärrät sä? Hanna kuolee, jos me ei anneta sille verta.
Se menee pian tajuttomaksi, koska sen aivot ei saa tarpeeksi happea.
Sitten tulee sydäninfarkti, -
jota me ei voida elvyttää hapenpuutteen takia.
Sitäkö sä oikeesti haluat? -En, en. En mä sitä halua.
Etkö sä vois puhua sille?
Kumotkaa se hoitotahto, kun sun vaimos on vielä tajuissaan.
Muuten me ei voida tehdä mitään.
Taneli...
Sillä ei oo paljon aikaa.
En mä tiedä, mitä sä sanon sille.
Sä tiedät ihan tarkkaan, mitä sun pitää sille sanoa.
No, kukas tää oli? -Meidän uusi kiertävä psykiatri.
Käytiin tapaamassa sirkkelimiestä.
Ja? -BIID.
BIID? -Body Integrity Identity Disorder.
Tavataan useammin miehillä kuin naisilla.
Saattaa selittyä aivojen rakenteella.
Yleisempi vasemman puolen raajoja kohtaan kuin oikean.
Voi jumalauta.
Lääkettä ei ole, syytä ei tiedetä, antidepressanttia voidaan pumpata.
Täytetään muutama lomake ja suljetaan pois pari diagnoosia, -
psykoosi ja sen sellasta.
Mitäs tehdään? Osastolle vai kotiin? -Pistetään poika kotiin.
Ei mielisairaalaan?
Ei se halua tappaa itteensä. Se haluaa eroon jalastaan.
Luoja, anna mulle tavallinen, tajuton, nukutettu potilas.
-Mun isoisä työnsi jalkansa lumilinkoon.
Siinä ois kaverille ideaa. -Just tän takia mä oonkin kirurgi.
En olis uskonut, että me ollaan tässä.
Ei tätä halua uskoa.
Tuleeko lapset?
Niillä on kaikki hyvin.
Mun täytyy hyvästellä ne.
-Hanna, mä tiedän, että sä...
Mä en halua menettää sua. -Ei mulla ole vaihtoehtoa.
Älä jätä meitä.
Mä haluan elää sun kanssa.
Ajattele meidän lapsia.
Tää on ihan liian suuri taakka.
Ei tällasta päätöstä saa jättää ihmiselle.
Kyllä muakin epäilyttää. -Anna mä päätän sun puolesta.
Mun uskolla ei oo mitään väliä.
Eikä Jumala halua sun kuolemaa. Ei se sitä halua.
-Taneli, Jumala on suurempi kuin me, -
suurempi kuin mun tahto.
Me saatiin tää kaikki lahjaks, elämä.
Te ootte ollu yhtä lahjaa mulle, sinä ja lapset.
Anna mä päätän sun puolesta.
Mä pelastun, jos Jumala haluaa niin.
-Ei, Jumala ei halua äidittömiä lapsia.
Milja on vasta kolme ja Eerikki on viisi.
Sun pitää ajatella niidenkin elämää.
Hanna.
Hanna, herää.
Päätä sä mun puolesta.
Fiksu tyttö! -Kiitos.
Hienosti hoidettu. Mitä sä oikein sanoit sille? -No...
Mä varastan sankarihoitajan hetkeks.
Hei...
Marleena, mä arvasin, että sä pystyt siihen.
No, olishan se sen itekin tajunnut.
Voisit sä olla edes vähän ylpeä itestäs?
Sä pelastit yhden ihmisen ja kaksi lasta sai pitää äitinsä.
Mä vaan aattelin niitä lapsia.
Sä oot ihmeellinen nainen.
(Puhelin.)
Mä meen nyt pelastamaan sen Hannan. -Joo.
Jaha, tänne pitäs näköjään laittaa vuoronumerot.
Pitäkää kivaa.
Onks sulla viikonloppu vapaa? -Sunnuntai on.
-Lähe meidän kaa maalle mökille. -Ai sun ja Niilon kaa?
Kysytkin vielä.
Onkohan meillä puhtaita lakanoita enää ollenkaan?
Paraskin puhuja. Mitäs vihannekselle kuuluu? Anteeks, Johannekselle?
Taneli, hei! Mä oon tosi ilonen, että Hanna...
Tässä on Hannan vanhemmat.
Hei, mä oon Marleena Ranta, ja musta on hienoa kuulla...
Hannan henki on nyt Jumalan kädessä.
Oli hyvä, että Taneli soitti meille.
-Isä...
Kiitos, kun tulitte.
-Sä teet oikein ja rohkeasti. Sut palkitaan vielä.
-Mä haluan, että Hanna pelastetaan. -Te olette Kristuksen lapsia.
-Mitä täällä tapahtuu? -Hanna pitää pelastaa.
-Jumala pelastaa Hannan, jos parhaaksi näkee. -Pelottaa.
-Ei tää voi mennä näin. Mä en halua menettää Hannaa.
-Kokoa itses. Kohtaa tää kunniallisesti.
-E-ei tää voi mennä näin. -Nyt riittää. Lapset kuulee.
Ei tämä helppoa ole kenellekään.
Pelastakaa mun vaimo. -Sun vaimos on täysin tolkuissaan.
Hänellä on hoitotahto, joten mitään ei voida tehdä.
Alaikäinen voitais ottaa huostaan. -En halua, että Hanna kuolee!
Noi vaan vahtii, ettei Hannalle tehdä toimenpiteitä.
-Joskus on haettu oikeuden päätöstä, mutta nyt ei ole aikaa.
Mä en voi enää uskoa.
Ei Jumala laita meitä tällasen tilanteen eteen! -Mä varotan sua.
-Meidän pitäs pelastaa Hanna jo lääkärinvalankin takia. -Tehkää se!
Mun rakkaus on suurempi kuin mun usko. Pelastakaa Hanna.
Pelastakaa se.
Mun käsiin sun vaimos ei kuole.
Pyydän, että poistutte hetkeksi. -Mitä tapahtuu?
-Poistukaa. -Kai meillä on oikeus olla täällä?
-Hetkeksi vain. -Me ei lähdetä minnekään.
-Voitteko viedä lapset pois?
-Mennään kahvioon hetkeksi. Tullaan sitten katsomaan äitiä.
-Teillä ei ole lupaa rikkoa potilaan tahtoa!
-Potilas ei enää ymmärrä parastaan. -Te ette ainakaan ymmärrä!
Minä kiellän teitä koskemasta Hannaan!
-Väistykää. -Hei, hei...
Anna niiden pelastaa sut! Sano, mitä sanoit mulle! -En voi...
-Ulos nyt! -Hanna...
Vartija! -Ulos täältä.
-Mun tyttö! -Ilmari...
En mene! -En voi niiden antaa tappaa tytärtään!
-Mä oon soittanut poliisin. -Veressä on lihan sielu!
-Ei tässä sun verta olla ottamassa!
-Seurakunnan paimenena -
kiellän ehdottomasti veren antamisen tyttärelleni.
Te ette voi sitä kieltää, mutta hoitotahto tekee sen.
-Tyttärenne kuolee, jos hän ei saa verta.
Ihan muutamassa tunnissa. -Se on sitten Jumalan tahto.
-Ei hänen miehensä tahto. -Pelastakaa Hanna, jos voitte.
-Totta kai me voidaan! Sehän tässä mieletöntä onkin!
Se on rutiinitoimenpide. -Ei Hanna halua meitä jättää.
-No niin, siinäs kuulitte.
Me annetaan terveen nuoren naisen kuolla oikein virkavallan valvoessa.
Mä oon sota-alueella pelastanut miinan silpomia lapsia.
Sitten mä tuun "hyvinvointiyhteiskuntaan", -
jossa poliisivoimin valvotaan, ettei lääkäri pysty pelastamaan potilasta!
Hoitotahdon yli ei voi kävellä, ellei potilas sitä itse selkeästi ilmaise.
-Ei kai se nyt uskalla, kun tuo on täällä valvomassa.
Missä Lenita on? -Vihanneksen, eiku Johanneksen luona.
Annetaan sille verta.
Tuut sä? -Mitäs jos me jäädään kiinni?
Kumpi on tärkeempi? Sen naisen henki vai sun työpaikka?
Selvä. Antaa olla sitten.
Mikäs sua vaivaa? -Miten niin?
-Ennen oisit menny kirkuen. -Mikset ite menny?
Mulla on pieni lapsi. Mä tarvin tän palkan.
En mä mitään tarvi.
Kohta sulla on parempi olo.
No ni, mä jo aattelin. -Annetaaks kaikki kerralla?
(Kone hälyttää.) Ei helvetti.
Yläpaine 40. Täähän kuolee käsiin. Mitä me tehdään?
Hae Uffe. Mä laitan nää.
Hyvä kun tulitte, tipat täysille, sänky trendikseen.
Mitä täällä tapahtuu?
-Mä hoidan. Tuo äkkiä painepusseja ja verenlämmitin.
Trendis, 6 pussia jääplasmaa ja 8 yksikköä trombosyyttejä.
-Ilmari, ei verta! -Hannalla on vakaumus!
-Mä olen lääkärinvalani vannonut. Onko sun vakaumus arvokkaampi?
Ei helvetti. Elvytys. Intuboidaan.
I see a red door and I want it painted black
No colours anymore, I want them to turn black
Maybe then I'll fade away and not have to face the facts
It's not easy facing up when your whole world is black
No more will my green sea go turn a deeper blue
I could not foresee this thing happening to you
If I look hard enough into the setting sun
My love will laugh with me before the morning comes
Exitus 16.40.
Olen pahoillani.
Massiivinen sydäninfarkti.
(Hannan äiti:) Taneli, lapset on täällä.
Onks äiti kuollu? -On.
-Se ei enää kuule meitä?
(Hannan isä:) Äiti kuulee taivaassa.
Äiti on taivaassa. -Mut se ei oo meidän kanssa.
-Teillä oli tosi rohkea äiti. -Mut se jätti meidät.
Isä. -Mitä?
-Miks itket, vaikka äiti pääs taivaaseen?
-Äidillä on kaikki hyvin.
Äidillä on kaikki hyvin.
Ilmari, odota!
Odota nyt, hei. Ilmari! -Mikä vitun maa tää tämmönen on?
Pelkäät sä seurauksia?
Tein kaikkeni, että potilas pelastuis. Pitäskö pelätä seurauksia?
Miks mun ei anneta auttaa?
Terve ihminen kuolee...
Ja sen lapset...
Mun on palattava... mun lasten luo. Ei tää voi mennä näin.
Voithan sä ottaa lomaa.
Ei ne oo mitään lomaa. Ne on mun lapset.
Mun pitää palata niiden luo.
Niin se on.
Pääset kotiin, jos lupaat, ettet tee mitään tyhmää.
Joo, ymmärrän. -Tässä on sulle kepit.
Ja ne psykiatrin tapaamiset sulla jatkuukin, eiks niin?
Äläkä tuu takasin. -Joo, en tuu. Saanks mä kipulääkkeitä?
Älä ota kaikki kerralla, ne on vahvoja. Noudata annostusta.
Jompikumpi heti. Monivamma tulossa.
Mä voin mennä. -Ok.
Otanks mä nää kaikki? -Jos lääkäri on niin määränny.
Onko nää rauhottavia? -Kyllä sä niistä irti pääset.
Miks sä noin sanot? -Ei se niin vakavaa oo.
Mennään. -En mä haluu niitä. En oo hullu.
Anna ne sille lääkärille.
Okei.
Sit mennään.
(Olga:) No hei, nähdään.
(Max:) Lähtiks sirkkelimies jo kotiin? -Joo.
Oot sä mulle vihanen jostain? -En.
Oot sä mustasukkanen? -En ole mustasukkanen.
Mä olisin mustasukkanen, jos näkisin sut toisen miehen kanssa.
Ai niin, mut sullahan on se arvostettu työterveyslääkäri.
Tietääks se, että sä haet lääkikseen? -En mä hae mihinkään.
Sairaanhoitajien muuntokoulutus alkaa vuodenvaihteessa.
Alkaa vai? -Joo.
Jäit kiinni.
Onks teillä joku suhde?
Mitä? -Maxin kanssa.
Hei, ei...
Noin... Hyvä.
(Ovikello.)
Anteeks. -Mistä?
Ai mistä? Siitä että mä en oo tehnyt tätä aikasemmin.
Kyllä mä ymmärrän, että sun lapset on sulle tärkeitä.
Istutaanko alas? -Miten sä osasit tulla tänne?
Aikamoinen vauhti sulla. -Eikö?
Mä haluan asua mun lasten kanssa. -Ai siellä?
Lontoo on huono paikka lapsille.
Niin? -Jos ne muuttais tänne.
Luulet sä, että sun eksä suostuis? -Salla on aika työorientoitunu.
Tuliskohan siitä riitaa?
Lapset on jo 12. Ne saa ite päättää, mitä ne haluaa.
Jaksaisiks sä?
Mennääks tässä nyt vähän liian kovalla vauhdilla?
Mitä suurimmassa määrin.
No tänne ei kyl mahdu.
Hankitaan isompi. -Hullu.
Tai mä hankin.
Sä voit muuttaa sitten sinne. -Umpihullu.
Huomenta, huomenta. -Ootpas sä pirteennäkönen.
Oot sä jotenkin nuorentunu? -Marleena meditoi nykyään.
Onks Kristuksen jälkeläisistä kuulunu? -Valittaakohan ne?
Eihän sitä verta edes keritty antaa. Miks tekis? -Ei sitä tiedä.
Traumapoli.
Selvä. Holopainen, sieltä tulee potilas, joka on jäänyt junan alle.
Se on se sama, joka kotiutettiin eilen. -Mahtavaa!
Käyt sä ikinä kotona? -Miks kävisin?
Tää show ei sit tosiaan oo perheen pienimmille.
Vasen raaja repeytynyt kokonaan irti, poliisit ei löytäneet jalkaa radalta.
Paine- ja puristusside laitettu.
Iiris, tuutko käymään?
Tällanen tuotiin sulle. -Mulle?
Oho! Ei ois Jarkosta uskonu.
No niin, kokous on päättynyt.
Aika yllättävää. Mut kiitos.
-Kiitos mistä? -Mielenkiintonen lisä mökkiympäristöön.
-Mistä sä puhut? -Tästä.
-Mikä toi on?
Tää ei ookaan sulta. -Ei.
Joku potilas varmaan vitsailee.
-Mitä siellä on? -Ei mitään. Tiskihanskat.
(Koputus.)
Se on auki.
Vähän jo odottelinkin sua. -Sä et edes tiedä mun kokoa.
-Jaa?
No tarkistetaan se koko.
-Mä en aio tavata sua enää.
-Lähe mun kanssa Pariisiin.
-Oot sä seonnu? -Pitkä viikonloppu. Ostetaan sopivat.
Haluan, että jätät mut rauhaan.
-Mä voin tarjota sun lapselle sellasen elämän, mistä pikkupojat unelmoi.
Ymmärrät sä? Mä oon valmis syventämään meidän suhdetta.
Miksei? Täähän toimii kuin tauti.
Moni ajattelee, että sä oot mun naisystävä. -Koska sä halusit niin.
C'mon. Saisit kaiken, mitä sä haluut.
Sun ei tarttis enää tehdä töitä.
Mä tykkään mun työstä.
-Mites se Pariisi?
Mites mun poika? -Hankin sille lastenhoidon niin kuin ennenkin.
En mä usko. -Mut mä uskon.
(Puhelin kilahtaa.) Annat sä?
Et sä nyt puhelinta tarvitse. -Tänne se.
Taneli. Eiks sun pitäs mennä kotiin?
Mä en osaa nukkua ilman sitä.
Siihen tottuu.
I see a red door and I want it painted black
No colours anymore, I want them to turn black
Tekstit: Teija Kontio Yle